Index:Bulgarian/к

Back to Bulgarian Dialect Glossary (home page)

К
к’ - ще, че

к а  - кога, когато, като; ще

ка(а)за (т.) - околия, околност, област

каб а  - мек; дебел, пухкав

кабад а  - сербез човек

кабадалия (т.) - човек сурав, размирник, наконтен

кабад а ие - кметове

кабада(х)ни (т.) - контета, нахалници, юнаци

каб а даца (т.) - конте, тафраджия, който се перчи със силата си

кабакчия (т.) - събирач на данъци, бирник; на пояса си носел картука (кабак), в която слагал парите

кабах а т (т.) - вина, грешка

каб и л - 1. съгласна
 * кабул не чинит - не е съгласен 2. възможно
 * край к. няма - няма друга възможност
 * край к. да има - да има начин или възможност

кабул - прием
 * к. струваш ли - приемаш ли
 * кабулям - приемам

каб у ри - кобури

кав а /к, /че - топол(к)а

кавардж и к (т.) - къдрав

кавг а  - свада

кавгал и я - който обича да се кара, свадлив

кавгь о  - свада

кавил=кавул
 * к. са кавили - облог са направили

кавп е  - хитрец

каврак - копринена кърпа, червено було, което кумът мята на главата на булката в сватбения обред

каврък (т.) - извити (за вежди)

кав у л (т.) - договор, сговор, облог
 * кав у лата се - наговарят се

кавурски (т.) - невернишки, християнски, гяурски

кадалл ъ к=кадил ъ к=кадевл ъ к=кадъл ъ к (т.) - административна област в турската империя, гдето съда един кадия

кад а х - чаша

кадифлии - кадифени

кад и я (т.) - съдия

кадове - пушек, опушено

к а дру - снимка

кадълък(а) - съдебен район

кадън - туркиня
 * кадънче - момиче

кадънджийка - хубава, като кадъна

кадън пармак - бяло десертно горзде с твърди, заострени от двата края зърна на рехав грозд

кад ъ р - (от “кадърен”) годен, способен
 * не е к. (т.) - не е в състояние; не може

каери - гвоздеи за петали, клинци

каз а  - град

каза(лък) (т.) - околия
 * каз и  - околни

казанд и сала - спечелила

казлъм (т.) - който леко ходи, напет

казм а  (т.) - кирка

казмирен - лек вълнен плат

казъ - вж. “гяурим к.”

казълбаши - алияни, турска религиозна секта

казъндисвам - изхарчвам, изразходвам; печеля
 * каик - дървена плоскодънна лодка, управлявана с прът

ка и л (т.) - готов, разположен, склонен, съгласие
 * к. да ми станеш - да се съгласиш
 * к. не става - не се съгласява
 * к. съм - съглася се

ка и нче - шурей (Родопи)

каипт а  (т.) - забягнал, излягал от къщи; изчезна, загуби

каица=кайца

кай - кога; как, като; къде; при, към

кайд и с/(в) а м, /увам (т.) - 1. съситням, убивам, погубвам: не ми е жал да го оставя да го погубят; 2. насичам, накълцвам; 3. прежаля; 4. да реша ?
 * кайдиса - погуби; посмя, дръзна
 * не кайдисва - не посяга, не се съгласява

каймак а мин (т.) - околийски управител

кайматл ъ  (т.) - най-хубаво

каймер=катмер

кайнак (т.) - извор

кайно - както, като

кайрак (т.) - рът, зълм, издигнатина; камениста на припек рътлина, обрасла с трева и търни

кайр я к (т.) - пързалка, плоча

кайряче - от с. Кайрякьово (Странджа)

кайци - вид шапка, която се носи само от жени (Пирин)

какв о  - как, както

какет - както

к а кно - както

калавирена - карамфилова

'''кала у р: к. ч у ва''' - стои на пост, на стража

кала(н)фир - карамфил

калафедена - карамфилова

калбур - решето, рехаво; рядка плетка

калвун - клюн

калдърма=калдаръм (т.) - каменна настилка на улица

кал е  (т.) - крепост, град(ище)

калеври - вид леки, без токове обувки, еминии

каледни - вж. “калеска”

кал е зм а  - калеска
 * калезмар - който донася поканата

калеко - мъж на по-голяма сестра или леля (Странджа)

кал е куту - кръстника

калем - перо за писане

к а лена - пръстена (за чаша)

кал е свам (гр.) - (обредно) поканвам
 * кал е ска - (обредна) покана за кърщене, годеж, сватба
 * калесничка - поканвачка

калеш(ест) - хубав, красив.
 * According to Найден Геров (1987/1976), к а леш = кал е ший in the 4th and 5th definitions:
 * 1) За овца: която има около очите черна вълна, калешист, вакъл, ваклошат
 * 2) Шарен, калешист
 * 3) За човек: черноок, вакъл, ваклошат,ваклест; черноок, черноглав
 * 4) С широки черно вежди, вакъл, калеш
 * 5) Гиздав, хубав, калеш.
 * калешница - овца с черно около очите, шарена, вакла

калимана=калмана

калина - 1. по-малка, неомъжена зълва; 2. дърво

калинджийче - корабар, моряк

калинка - нар (растение и плод)

кал(и)т а та (гр.) - кръстник; кум

кал(ь)м а на - кумица, кръстница

к а лом - кал

калотия - хубост, хубавица

калуски - от с. Калово (Странджа)

калуфер - растение, цвете кариофил

калцуни - доколенници, ушити като чорапи от аба, без или със стъпала

калчинки - калцуни, навуща

кал ъ ч (т.) - нож; сабя

калъчл и н - от саби

каль о на - крепост

кам, к а мо - къде, где

к а матен=к а мотен - хубав

камдж и я (т.) - камшик
 *  о лова к. - бич с оловни топки
 * три стр у ка к. - троен камшик

к а мене - мъниста

камо - къде

кам у ха=камх а  - вид копринена тъкан

камш и я - камшик

к а на - каняк (птица)

канд и с(ув)ам (т.) - съглася се, смиря се

канджие=камдж и я - камшик

кан и (я) - ножници, калъфи за ножове

канлия (т.) - жесток, кръвник

каносани (опашки) - боядисани с кана

канташи-камен (т.) - скъпоценен камик, тъмночервен като кръв

капа - шапка

капак (т.) - захлупак, тас

капакл и и калц у ни - калцуни с широко разперени върху стъпалото краища

'''капаклицки: к. пушки''' - капаклии пушки

капанка - риза с характерна бродерия, носят я жените от капанското население в Разградско

капид а рго - капитанко

кап и и - врати, порти

капис а зи - скитници, нехранимайковци

кап и я (т.) - врата, порта; ножница

капуджии - вратари

капула - задница на кон

капфе=кахпе - неверник, лукав

кар а  - черен; прякор
 * к. геврек - сорт черно грозде

караач - бряст

карагр о ш(ове) - едра сребърна монета/ медни грошове, медни пари; всяка чужда сребърна пара

карагь о з(лийка) - черноок(а)

карагюзел - черноок

карайте - наказвайте

каракашъл=каракъшлъ - с черни вежди

карак о л (т.) - караул, пазач

Карам а н - име на кон с чер косъм

караорман - черна гора (име на село)

кар а р - по мярка, с мярка; достатъчно

'''кара у л: к. ч у ва''' - стои на пост, на стража

караф е зе - “турци”

карахасър (т.) - вид рогозка

карван - керван

к а рга - маши

карда - бъклица

кард а ш(лар) (т.) - брат(я), другар

кардашка (т.) - сестра, посестрима

кард и сам - избия

кард ъ м (т.) - моя жена

каревли-калеври

карез (т.) - злоба, омраза
 * карезл и я - злопаметен, отмъстителен

каркел - халка за врата

кармаре - готвачи

кармълъ пача - (?от “кърмъзъ” червена) пачии, долната широка част на потури

карсениче - кръщелниче

карстата=кръстата, като кръст

каръм (т.) - кримски

касабет (т.) - грижа

кас а б(он) а =касабо (т.) - (малък) град(ът)

касап у ем - коля

касаф е тна - разтревожена, замислена

к а сена - къс

каскаднж и /я, /йка - ревнивец; завистник

К а сум - Димитровден (Родопи)

кат (т.) - етаж

к а та - пъти

к а та (гр.) - всеки, всяка
 * катаден - всеки ден
 * к а таденшно - всекидневно

к а тана - голем, (едър)/(войнишки) кон

кат а нци - катинари, окови

кати - кюшета

катлък - (от “кът”) нямане, неплодородна, оскъдна година, неурожай

катмер - кичест карамфил, Dianthus 

като кога - като че

'''к а том, к а тум: к. б о га''' = таком бога

катранка: овчарска к., зелена к. - полу- храст, Artemesia camforata 

катр и  - кои

катър (т.) - муле

катъри жеравненски - вид половинки обувки с подкови

катуница - цвете

катунки (т.) - катунарки

ка у л(а) (т.) - договор, облог; обзалагане
 * каулджийка - която прави облог

ка у р/ен, /ин, /ски - немохамедан(ски)

каурка - горна дреха

кафал (т.) - кавал

каф е зи - дървени решетки на прозорец
 * каф е злине - решетъчни

кафт а н - горна женска дреха, вид сукман
 * кафтанджийска (за чаршия) - в която се продават копринени платове
 * кафтанджии - търговци на платове

кафт а нен - шарен, пъстър

кахар и, ка(х)ър/и, /ове - грижи, печали
 * ках о рянка - натъжена
 * ках ъ рен (т.) - угрижен, скръбен

кахпе=капфе - неверник, лукав
 * кахпийско (т.) - развратническо

кацим - окачваме, овесваме

кач сен е  (т.) - колко години

кач у н цв е те - пролетен минзухар качунчице - есенен минзухар [!-?]

кашмер я се (т.) - подигравам се

к а щи - къщи

каяньня - съжаления

квакн а  - клекна

кв е чером - привечер

кви - какви

ке - ще, че

ке(а)я=кехая

кебин=кибин

кедер - болка

кейил (т.) - поръчител

келем е  - негодник, нищожен човек

кем - ще

кемен(ч) е  - гъдулка

к е м е р=ким е р (т.) - кожен пояс с прегради за носене на пари, който се запасва около кръста; кесия (за пари)

кен а р - 1. (надлъжни) ивици от коприна/ по-дебела прежда/ друга тъкан в домашно тъкано платно; 2. край, ръб; краища на дреха или плат
 * кен а рен, кенарл и я  - с кенар

кенд и сан - по своему

кендисвам - везя
 * кендисарка - везачка; жена с тънък вкус, “лична мома”

кен е та (т.) - копринине дантели, изплетени или шити като украса на дреха или покривка

кепе (т.) - горна мъжка дреха от дебел плат; къса черна аба с ресни по краищата, каквито носят дебраните арнаути

кеп е нци - дървени капаци на вратите и прозорците на дюкяни в миналото

кераджия=кираджия

к е рата (гр.) - (казва се като укор)

кераца - кокона, госпожа

керван(джи)башия - водач на керван

кердоса(м) (гр.) - 1. взимам; оженвам се, ожени, омъжи; 2. добивам, спечелвам, виждам полза; 3. погубвам (Родопи)

керест е  (т.) - дървен строителен материал

к е рка - щерка

керк е зе - черкези

кер я сала - клеясала

кершие - чаршия, търговска улица

кесаджия=кеседжия

к е седж и /я, /йско (т.) - разбойник (-ическо)
 * кеседж и йкя - жена кръвник, убийца
 * кесаджил ъ к - разбойничество

кесим - едно на друго; общо

к е сим (т.) - хубави, контешко, гиздаво

кескин - лютив

кес а п - тефтер, книга

кетчица - (от “кепчак”) металическа или дървена чаша, черпак

кеур - гроб

кеф (т.) - удоволствие, наслаждение

кефере - вид цвете

кефил (т.) - поръчител

кефиль - гарант

кехаица - жена на кехая
 * кехая (т.) - 1. главен пастир, водач на овчарите
 * 2. викач, който съобщава нарежданията на властта; глашатай
 * кехаята на рекята - глашатай/овчар на дервишка обител

кешише (т.) - калугери

кибин=кебин - дарове и пари, които се дават от годеника на годеницата

кивгирлия=гевгирлия (т.) - зидана от камък или тухли

ки(в)от (гр.) - ковчег

киг а  - когато

кид а ф - чаша

кик о  - какво, като, как, както

килер - малко помещение за натурване на дрехи и други предмети

кило - мярка за зърнени храни, пит крини

к и ман, к и мна - тъжен(а), унил(а)

кимбинясвам - благославям, венчавам

кин а  - какво

к и на - късам

киндистарка - която умее да бродира, да везе

киниса (гр.) - тръгва

кинката - везана

кинт и ш (т.) - горна дреха, контош; рокля, фустан

кипароо - кипарисово

кипра (гр.) - хубава

кипр и я - мост

кир босилек - благословен босилек

кираджии=киридж и и - превозвачи, керванджии, които превозват срещу заплащане

кираца=кераца

кир е ч - вар

киристя - дървени греди

кир и я (т.) - 1. превоз на стока или пътници срещу заклащане; 2. наем за превозно средство, за жилище и подобно; 3. стока, товар, който се превозва

кирли сукно - небелено сукно

кисело - квасен хлеб

к и сим - хубост, гордост

киска - китка

кита - голяма

кит а та - кичеста

'''к и тка: у к. стан а я''' - заедно станаха
 * к. стрели - снопче стрели

киткоса се - сгоди се

кифур(у) - погребален ковчег

кицнем - цицнем, бознем

кишовито - дъжделиво

клабод а н - свила
 * к. дов е зе - сърма доизвеза
 * к. мар а ма - сърмена (везана с тънък златен, сребърен или меден тел) кърпа за глава

клавайте - слагайте

клавам - слагам, поставям

кл а де (клал) - сложи (поставил)

клан(ь)ен(ь)е - подарък

кл а нял - молил

кл а па - говори

клати - коля

клепам - вия клепало или камбана

клепове - клюки

клет - хамбар

кл е ти - проклети
 * клето - несчастно

кл и кам - викам

кликач - местност, близо до с. Лешко, Благ.

кл и н(ц)и - гвоздеи (за подкови)

клисарче (гр.) - черковно служителче

клиси - куца, клатушка се при ходене, изоставя

клободан=клабодан

клонале - клеветили

клопена - затворена, похлупена

кл о цна - ритна

кл о чат - разяждат

клочка - квачка, кокошка с пиленца

клукам - хлопам

клукнала - клъцнала, ухапала

клуп(а) - желязно колче с халка за завързване на добитък

кль о саше - кълвеше

клюкнаа - потропаха пачукаха

клюн и ца - клюн

клюнкове - чучури

кн и га, книже - писмо
 * к. вангел и ска (вангелия) - евангелие

кникато - червено

ко - ако; как, какво; когато

ко: ко ти б о га - тако ти бога

коа=кова - време

коб и : не коб и си - не прокобявай, не предсказвай зло

коб у р (т.) - кожен калъф за пищови или др.

ков а ли: на к о ньо к. - оковали го на коня

'''кован: к. пояс''' - сребърен колан
 * ведр а ковани - ведра, обковани с железни обръчи

кован е  - подковаване; подкови

ковачка - квачка

ков е  - подковава

ковил=кофиле

к о вчаг, к о вч е г - сандък за дрехи, скрин

код - до, към, при

коджа (т.) - твърде, много; голям
 * кодж е мкити - доста много

ко е  - или

коее - ковеха

коемджия, коенджия=куюмдия

кож е  - голяма

кож а л, кожел (мн. кожлуве) - (шарена) хурка; горната част на хурката, където връзват къделята

кой - ако

койл о  - бяла пухеста трева (Stipa pennata Z), която служи като накит главно при лазаруване

койн - кон
 * к о йна пелив а на - кон юнак

койнаре - коняри

койрук, койручките - опашка, игрохорци на края на несключено хоро

кокона (гр.) - госпожа, кражданка

колагер - полица

колазено жито - (от “колус”) вид едра пшеница без осил, от която правят болгур (Friticum vulgare )
 * кол а й (т.) - 1. лека работа; 2. начин, способ, средство, възможност
 * колайгеле - поздрав: лека работа

колак - 1. хлебче, колаче (и в смисъл на покана: “получил к. за калеска”); 2. дар за съобщаване на добра новина

колашки - коледни

колбави=колба(е) - гривна, гривни

колдовите - коледните

'''колен е ком: к. легна''' - коленичи

коливо - обредна храна от варено жито

колкот - кракът, кълката

коложега - средата на зимата; месец декември/месец януари

колтуриш и  - спаси

к о лци - колко души, колцина

колчеш=кольчиш - колчем

к о льшкине - коледни

ком - кому

команика (комонига, комоника, команига) растение, билка; любичица, теменужка

ком а т - къс, парче

комбаре (т.) - бомби

к о мбос=комбус - жребие

комет - кмет

к о мка - причастие

комк а вам се - причестявам се

компири - картофи

комунига - раст. Meliolotus officinalis

кон а к (т.) - 1. място за нощуване на пътници; жилище, подслон; 2. спирка по път; 3. къща на олемец; 4. общинско управление; 5. седалище на представителите на властта
 * три кон а ка м е сто - разстоянието, което може да се измине за три дена (с 3 нощувки)
 * конакчийка, конаксайбийка - собственица на конак
 * конакчия - отседнал на конак

кон - към

конак (т.) - стан, място за преспиване на пътници

кон а ре - коняри

кон а ци - голяма, богата къща

кондак (т.) - приклад, дървената част на пушка

кондил, кондир =крондир

конд и с(у(в)ам (т.) - настанявам (се), спирам се на конак

кондури - груби кожени обувки

к о нка - 1. кумица, кръстница; 2. =комка

кон о пци - конопени въжета

конт е  мн. контета - човек, който обича да се издокарва, гизди (разг.)

контош - горна женска дреха

к о нци - коне

конче - жижка, нишка

конька - причастие

копанарче - циганче, което работи корита, лъжици и др.

к о пань - бухалка

копар а н - връхна дреха (Родопи)

копач(е) - мотика

к о пая - заравят

к о пе - копие

к о пел/е, /ак - малко момче; дребно и нищожно човече; извънбрачно дете

к о пиле - момче (над 15 години), момък

коп и на - къпина

копни - топи се, копней

копнина - място, където снегът се е стопил

копр и вник - ястие от коприва

коп у ци - юнаци

копче - металически накит за гърдите

к о пчи - откопчава

корди - нарежда, припява

кориния - корен, род

кор и я=кур и я (т.) - малка гора

корка - коричка

кортулиса - отърва

коруба - корито

кос а тник - украса на косата; плетеница от самите коси или от вълнени конци, украсена с монети и маниста, която се спуща на гърба; косичник

к о семка - косевка

коситреник: крондир к. - калаен съд за вино
 * или ракия; накичена с цвете бъклица, с която канят на сватба

кос и тро=кос и трън (гр.) - олово

косичник=косичняк - сплетени коси, украсени с монети и маниста; украса на главата

костен - кестен

'''кост у тно: к. жел е зо''' - “мъртво жедязо”

кот - при

котлев а рка - кобилица, чатал

кофаря - заключвам с кофар

кофиле=ковил - вид трева с пухкава метлица

коча - командири

к о ца - къса

коцака - витороги

коцалье - плитки коса

коцне - откъсне

коч и я (т.) - закрита кола с повече от два коня; конска кола, покрита с чергило; колесница

к о шена: риза к. - с копринени ръкави

кошове - хамбари

кош у ля - риза

коюмдж и я=коюнджия - златар

'''ко ю н: к. дж е бове''' (т.) - джебове на пазвата на дреха

кравен е я - пълнея

кр а гино - крадено

крагуй - сокол

кр а йна - страна, земя, краище

крам а р/ин, /че - болярин, бан, управител [ср. “кръмарин”]

крамолиха се - караха се

'''крапа: к. градина''' - къса, малка

крапн е е - става къса

крапом=крапум риба - шаран

кр а ти - скъсява

кр а тил - свършил
 * ка а ща - свършва

кр а тя - къртя

крачаг - стомна

кр е вам - вдигам

кремък - крем Lilium candidum

кр е на - тръгна, взема, вдигна

крен у ва - тръгва

кр е фко - крехко

креч - скреж, пласт, наслоение

кривак - дълга тояга

кр и вич - шепа

крила - двете страни на полата при саичената носия, двете предници на полата

кр и ли - вее

кр и ло - перка

крилче - крилце, цвете

кр и юм - скришом

крондел=крондир

кр о ндир (гр.) - съд за вино или ракия, от метал или глина във форма на стомна или кана, с украса, с който канят на сватба

кр о по - кратко

'''кр о чка: к. кр о кне''' - прекрачи крачка

крошумка - куршум

кроюм кроят - кроене

круйте - кроете

крунд и р, крундил=крондир

круте кроеха - кроене

кршл ъ к - отговор

кръв е на - пълна, дебела

кр ъ вняк - шопар, свиня за угояване

кръг - кръгла дъска за точене на тесто и за носене на хляб

кръкли - ножници за стрижене на овце
 * кръкланджии - които стрижат овце с кръкли

кръмарин - който вързва и подрежда снопите,
 * води жътвари (Пирин)

кръндел и ца - изхабена, нащърбена

кр ъ по - късо

кръснина - убийство

кр ъ сно - кръстато, на кръст

кръст (дукато) - пари, които се подаряват на коледари, дете или булка

кръстат (гора, дърво) - клонест
 * кр ъ стато - с кръст

'''кр ъ статом: к. окр ъ сти''' - хваща някого за кръста да се бори с него

кр ъ стице: на к. - на кръст

'''кр ъ стничена: к. прем я на''' - дрехите, които по обичая кръстницата подарява на детето в деня на кръщаването

кр ъ стом - през кръста
 * к. окръст и а - хванаха се през кръста

кр ъ теше - плачеше, хълцаше

кръфната - весело забрадена

крь о хто - крехко, весело

ку - ако

Кубалище - село в Драмско

куваклия (т.) - твърда, яка

куве - кое

кув е т (т.) - сила, мощ

куд - при

к у да - клеветят, одумват

куда баши - ръководител на коледарска дружина

 кудж а  - вж. (горе) коджа

кудя - клеветя, злословя, говоря лошо за някого

куендж и я-куюмдж и я (т.) - златар

к у з у м (т.) - драги, мили, мое момиче

кукардж о  - попрелка (Родопи)

кукн а ла - седнала

куките - гегите

кукя - къща

к у ла-ата (т.) - кон с жълтеникава козина

кулай - изход, начин; възможност

кул а й - втори поздрав

кулак - 1. с дръжка като уши; 2. =колак
 * кулакл и я - с уши (употр. се обикн. за сабя, за пушка, за нож. Навярно от такива случаи определението е пренесено и за кон.)

кул а ш=кулеш а на - кон с жълтеникава козина

куле - колело

кулплия (т.) - с дръжки [=кулаклия?]

култ а ри - отърве, освободи

култур и сам=куртулиса

кулук - караул, нощен пазач

'''к у луша: к. коб и ла''' - кулеста кобила, с жълтеникава козина

кульля - коли с дървени колела (Странджа)

к у мат - хубава

кумаш (т.) - плат, тъкан
 * к. пелени - пелени от скъпа материя

к у машина - кум; кумец

кумб а ра (т.) - снаряд, граната

куменджия - ковач

кумехи - на кръстинцата

кумиткету - комитите

кумрия - вид гугутка

кун - към

кун - ако

к у на (гр.) - икона
 * к. Марица - икона на Борогрдица

кунак=конак

кунала - целунала

кунд и с(в)а - отседна, настани се, спря се

кундур/и, /я - груби кожени обувки кундурдж/ии, /ийски (т.) - обущар(ски)

куни - утешава

к у нтри - обуща

купа - покупка, купило

купе - стока [ср. “купье” -?]

купец - търговец

куп у к - лентяй

купци - търговци

купье - дрехи, стоки [ср. “купе” -?]

курбан (т.) - жертва
 * курбанлък (т.) - обредна служба, при която се коли животно

курбет(лък)=гурбет(лък)

курдж и я (т.) - пъдар, полски пазач

курдиса - нагласи

курд и санка - нагласена

курдисва (т.) - поставя, урежда

кур и лна - казан с дръжки

к у рна - чучур; корито; вана

к у рсум - ушким

куртул и с(в)ам=културисам - спася (се), избавя, отървам

курудж и (я) (т.) - пъдар, пазач, горски стражар

куршумджии (т.) - стрелци, убийци

к у са - без опашка или с къса опашка

кусо - недостатъчно

кустадински и елински мясец - месец май (Странджа)

кусур (т.) - недостатък

к у т е л - 1. дървен издълбан съд за чукане на ориз, жито, крина; 2. мярка, с която воденичарите събират уема от мливарите; 3. дървена кофа за кладенец

кутем=кутя

к у тила - отгледала, отхранила

кутна се - събори се

кутнам - гътвам, повалям

кутн и я - рокля; плат; нещо за гиздене

кутра - коя

кутр а ци (мн. от “кутре”) - кученце

кутро - 1. кое; 2. клето, злочесто

кутрулицъ - зимна пшеница, зимница

к у тър - беден, нещастен, клет

кутя - отглеждам, отхранвам, грижа се за някого

куфитра (гр.) - вид сандък

кучадж и я - колар, кочиаш

кучи я  - файтон

куч и и - коли

кушаче - забрадка [вж. “кушече”]

куш е к - кърпа, която се връзва през кръста

куш е че - колан (Родопи) [вж. “кушаче”]

кушия (т.) - надбягване с коне (Странджа)

куюмджия (т.) - златар

'''куюн: к. джобове''' - д. на пазвата на дреха; скрит, вътрешен джоб на връхна дреха

къ - как

къба - мек, пухкав

къвгъ - скандал

къд и йко - градинско цвете

къжель - хурка за предене на коноп

къзъм (т.) - момичето ми, дъще (гальовно)

къикчия - лодкар

къй - къде

къйдиса - насече, уби

къко - кълката, кракът

кълван - кълвач

кълв у н - човка

к ъ лцат - чукат, бият

к ъ лцаш - кълвеш

къльмана, къльтата=калмана, калтата

къмчик - камшик

кън - като

къна: алена к. - градинско цвете, Impatiens balsamina 

к ъ на - кълнат

къндиль - светилник

къндиса - съгласи се, примири се

къндърдисвам - увещавам

кър (т.) - природа; поле, ниви

кър а н - мор, чума

кървосвам се - начервявам се

кърд и я - зелка

кърк - четиридесет

къркели - железни приспособления за почукване на врата, металическа халка на врата

кърклизи - ножици

кърма (т.) - за пищов, който се прегъва при пълнене

кърмеки-татари - (от “къркмак” стрижа) стригани

кърпо - малко

кърстове - ръкохватка

кърт я  - (с. Пирин, Иван Главчев 1992) кум [ако правилно го разбрах!]

кърчази (т.) - стомни, бурета

кърши - упорно; насреща, срещу
 * а оттука главата си к.! - махай се оттука!
 * на к. - на среща
 * що к. удара - изявяване на превъзходна степен, нещо, което е най-хубаво

къръм - 1. (т) сед наред; 2. Крим

къс а к - дълга бяла абена дреха буз ръкави

къскъндисвам - завиждам
 * къскънджия - завистник, ревнивец

к ъ снувай - хапвай

късъбъ - град(че)

късъфекь - грижа

кът - край

кътлък - оскъдица, недостатъчно количество

кътр а  - коя

кътъвалам - злословя

къшл а  (т.) - кошара

къш(ом) - вик за отпъждане на птици

кь о гли - тегли

кь о жко - тежко

кьонка - тънка

кьосем (т.) - овен, (който не се стриже) (водач на стадото)

кь о стек - верига; металическо мъжко украшение (верижка за часовник и др.)

кьош е  - ъгъл   (ДДБистр)

кю - ще

кюкюна - тю,тюна

кюлк - връхна горна дреха (Родопи)

кюлум - килим

кюпр и я (т.) - мост
 * к. дърво - напречното дърво, което свързва успоредно наредените греди на под или на таван

к ю рк, -ове (т.) - кожух; зимна дреха, подплатена с кожи (Странджа)

кюрпен(це) (т.) - недорасло, малко, младо

к ю рци - връхна дреха, плато

кюсамдж и я - главорез

кюсем=кьоскм

к ю чтек=кьостек

кючук - къс, нисък

кюти (т.) - трай

кютурум - като кютюк

кютур у мче - пънче

кютюк (т.) - пън, корен

к ю фци - дрехи подплатени с кожа

кюц а кан - куки на самара (Родопи)

кюч е ве - ключове

кючюджак - мъничка, дребничка

кючюк (т.) - малък

кюше (т.) - кът, ъгъл

кя - тя

кявн и ца - тъмница

кяр(а) (т.) - печалба, придобивка

кярим (т.) - печелим
 * кяр (мн. кярове) - печалби

кяур - гроб (Странджа)

кях - щях